well usually latvian subtitles are pretty bad. obviously not made by latvians. but this time they were amazing. so. . . well. . . but i hope you still can use these somehow :) but if they're like really that bad, please, please, don't watch this movie with crappy subs and vote them down on servers, ok? thank you very much
Atsipalaiduokite.
Jūs jaučiatės vis ramiau ir ramiau.
Dabar įsivaizduokite kino ekraną, kuris atsiveria prieš jus.
Ant jo įsivaizduokite savo mėgstamą vietą.
Sutelkite dėmesį į savo kvėpavimą,
Ieisdami visam savo kūnui atsipalaiduoti, ir jaustis ramiai.
Taip tęskite ir toliau.
Įkvėpkite ir iškvėpkite ...
įkvėpkite ir iškvėpkite...
Dabar jūs esate ten.
Stenkitės pastebėti detales:
spalvas...
struktūrą...
šviesą..
temperatūrą. Pajauskite temperatūrą.
Tegul šis raminantis vaizdas atsiskleidžia prieš jūsų akis.
Ramybės pojūtis yra nenusakomas.
Kokia audra!
Ar tikrai tai baigiasi?
Ar jaučiatės ramiau?
Yra nelengva matyti tokį vaizdą.
-Vaizdą?. -Galiu matyti viską per jūsų sijoną.
Iškrypėlis.
Žinai ką? Laikas jau baigėsi.
Jau laikas ją paimti.
Aš atsikelsiu ir išvirsiu kavos.
Ar nori, kad grotų muzika?
O kokios yra?.
Įjungsiu tau tavo Vagnerį.
Pasimatysime vėliau.
JŪROS GELMĖSE
Julija, lipk į automobilį! Tu sušalsi!
Ji užsispyrusi.
Ar tu ?
Aš Markas. Labas.
Kur yra Julija?
Malonus Galicijos sutikimas.
Juk žinote koks gali būti vasaris.
- Kaip jūsų skrydis? - Puikiai.
Galų gale mes susitikome.
Ar neprieštarausite, jeigu reikės važiuoti automobiliu kartu su manimi?
Susitarėme, kad atvyksite be kompanijos.
-Žinoma. -Na?
-Markai? Jis tik užsirašinėja. -Tiesa.
-Ar juo galima pasitikėti? -Taip.
-Na, jis dirba įmonėje... - Klausyk.
Manau, tu žinai, koks svarbis žingsnis tai yra Reimonui.
Žinoma, kad taip. Mes pasikalbėjome.
Nes pirmiausiai būsite jūs,
rytoj spauda, tuomet televizija......
Reimonas baiminasi, kad reikalai gali pakrypti ne taip iš pat pradžių.
Klausykite, viskas ką aš galiu pasakyti yra
tai, kad aš stengsiuosi kiek galėsiu.
Tikiuosi.
Noriu tau priminti, kad man tai reiškia daug daugiau negu paprastą darbą.
Patikėk manim.
Aš suprantu Reimoną.
-Labas. -Labas.
Mano vardas Julija.
Tu advokatė.
Manuela, Reimono brolienė.
- Ar jums reikia pagalbos? - Visai ne.
Jie jau čia.
-Sveiki. -Labas.
Gaila, kad negaliu paspausti jums rankos.
Kodėl?
Man sakė, kad jūs nervinatės.
Gerai, pradėsiu nuo pusryčių.
Kokiu laiku?
Devintą trisdešimt.
Nepagalvokite, kad aš ankstyvas paukštis
Tuomet mėgstu pasiklausyti radijo.
Ko tau patinka klausytis?
Visko po truputį.
Ypatingai debatų.
-Tau patinka debatai? -Taip.
Man patinka patriukšmauti.
Matote? Tai mano nuosavas asmeninis kompiuteris.
Ar jūs kūrėte dizainą?
Taip, man patinka daryti išradimus.
Man padeda mano tėvas ir sūnėnas.
Tu atrodai labai rimtai.
Reimonai...
Kodėl reikėtų pasirinkti mirtį?
Na...
Noriu mirti, nes
jaučiu, kad gyvenant tokiomis sąlygomis
nebelieka orumo.
Aš suprantu, kad kiti paralyžuotieji
gali įsižeisti dėl tokio pasakymo kad toks gyvenimas neturi orumo,
bet aš nenoriu nieko smerkti.
Kas aš toks
kad galėčiau teisti tuos, kurie pasirenka gyvenimą?
Taigi neteiskite manęs
ir tų, kurie nori padėti man numirti.
Manai, kad kažkas tau padės?
Na,
tai priklauso nuo...
jų stiprybės.
Jie turės nugalėti savo baimę.
Bet, ei, nereikia visko taip sureikšminti.
Mirtis visada buvo su mumis ir visada bus.
Ji visus mus pasivys.
Visus.
Tai mūsų dalis. Taigi kodėl jie taip nustemba
kai aš pasirenku mirtį,
lyg tai būtų užkrečiama?
Jeigu tai būtų nagrinėjama teisme,
jie paklaustų kodėl jūs neišbandėte visų alternatyvų.
Kodėl atsisakėte invalido vežimėlio?
Sėdimas į invalido vežimėlį
būtų kaip pasitenkinimas prarastos laisvės likučiais.
Pagalvok apie tai:
tu sėdi ten,
už trijų pėdų.
Ką reiškia už trijų pėdų?
Tai nereikšmingas atstumas bet kuriam žmoniškajam sutvėrimui.
Bet man, tos trys pėdos
kurios skiria mane nuo tavęs ...
ir trukdo man tave paliesti...
yra neįmanoma kelionė.
Tiktai iliuzija.
Fantazija.
Todėl aš ir noriu mirti.
-Jau praėjo trys valandos, Reimonai. -Tiesa.
Laikas mane apversti.
Ar galėtum palaukti apačioje?
Jis mums skambino prieš metus.
Jis galvojo, kad mes tiesiogine prasme padėsime jam numirti.
Aš pranešiau naujienas: mes galėjome pasiūlyti
psichologinę pagalbą, patarti teisiniais klausimais...
bet mes negalime įdėti cianido jam į burną. .
Jis įsiuto. Jis išvadino mus sukčiais...
Na, aš padėjau ragelį.
Po keleto dienų jis paskambino, daug ramesnis.
- Jo tyrumas mane nustebino. - Jis niekuomet nesvyravo?
Niekuomet.
Tai svarbu.
Kaip ilgai tai tęsiasi?
26-erius metus.
Jo brolienė pakeitė jo mamą, po to kai ji mirė.
- Kaip šitas? - Gerai. Pakelk šią ranką truputėlį.
- Aš pakeisiu tavo krepšį. - Ne dabar, Manuela.
Tai užtruks tik sekundę. Jie palauks.
Ji ištekėjusi už Chosė,
Reimono brolio.
Jie visi kartu gyvena ūkyje, kuriame augina daržoves.
Ką jie apie visą tai galvoja?
Žmonės gali galvoti, ką tik jie nori.
Bet aš nemanau, kad tai, ko jis prašo yra teisinga.
O kodėl ne?
Aš linkiu jam tik gero. Mes visi to linkime.
Kodėl jis nori mirti?
Kas galėtų sugalvoti tokį dalyką? Tai neprotinga.
Aš jam nepadėsiu ir tikrai ...
neduosiu niekam leidimo to daryti.
Niekam...
-Labas. - Labas.
Nepalik to ten.
- Gerai, mama... - Pasiimk į savo kambarį.
Tavo dėdė liepė patikrinti mašiną.
- Tavo krepšys. - Gerai.
Kas su ja ne taip?
Kažkas negerai su velenu.
Kaip egzaminas?
Kur advokatas?
Tai ji.
Išėjo su seneliu.
- Jie išvyko į paplūdimį. - Jie niekuomet jo neras.
Tikrai ne, jeigu senelis vairuos...
Tai nelabai gražu.
Jis visiškai nukaršęs.
Žinoma. Jis senas.
- O ko tu tikiesi? - Jis visuomet kišasi į ne savo reikalus.
Jis visą dieną sėdi namuose.
Kam jis reikalingas?
Ką?
Vieną dieną,
galbūt po daugelio metų ...
bet vieną dieną tu labai pasigailėsi dėl to, ką tu dabar pasakei.
tu pats to nekęsi.
-Kodėl? - Vieną dieną.
Tu suprasi.
Vieną dieną.
Jūra čia yra apgaulinga.
Tie, kurie išdrįsta čia maudytis turi būti ypatingai atsargūs.
Mano sūnus šoko štai nuo šitos vietos.
Nežinau, ką jis galvojo.
Aš nežinau.
Jis nušoko būtent tuo momentu
kuomet grįžtamoji banga buvo stipriausia.
Jis trenkėsi kaklu
į jūros dugną.
Labai gaila.
Tai kažkas, ką galėtų suprasti
tik tai tas, kas tai išgyveno....
Kol viskas yra Dievo valioje,
Jis turės gyventi.
Bet tu žinai, kad jis nenori.
Jis... jis niekada to nesakė.
Jis niekada man to nesakė.
Jis niekada nieko nesakė.
Mes pamirštame tik tas ašaras, kurios teikia mums džiaugsmo .
Jeigu mes laimėsime šias lažybas su mirtimi,
jeigu mūsų apgaulingas likimas įdėmiai į mus spoksos ...
tuomet būsime pasiekę dangų.
Negi, jeigu gyvenimas bus praėjęs
pragare.
jeigu šitaip galvoji,
galbūt tai reiškia, kad
koks nors teisėjas ar teismo ekspertas
ar politikas arba kas nors turintis valdžią
suprato.
Nors atrodo, kad jie negali suprasti mano psichologinių kančių,
galbūt jie supras, kad tai nėra pasiteisinimas gyvenimui.
Kodėl tu tiek daug šypsaisi, Reimonai?
Kuomet neįmanoma pabėgti
ir tu esi visiškai priklausomas nuo kitų,
išmoksti...
verkti šypsodamasis.
-Laba diena. -Laba diena.
Ar Reimonas Sampedro čia gyvena?
Taip. Ar galiu jums kuo nors padėti?
Buvau netoliesi ir pagalvojau kad reikėtų jį .
aplankyti.
Girdėjau, kad žmonės jį lanko.
Gerai.
Bet ne per ilgai.
-Aš esu Roza. -Prieik arčiau.
Prieik arčiau.
Iš kur tu?
Iš Boiro.
Važinėjausi dviračiu ir užsukau.
Dieve, jaučiuosi taip absurdiškai.!
Kodėl?
Ką man sakyti? Aš tavęs net nepažįstu.
Dėl to nesirūpink.
Matai? Aš niekur nesiruošiu.
Na, prisėsk. .
Kodėl tu esi čia?
Tu priverti mane jaustis nepatogiai.
Na, kuo tu užsiimi gyvenime?
Dirbu fabrike.
Ir taip vedu muzikines laidas Boiro radijuje. trečiadieniais ir penktadieniais.
Tuomet tikriausiai tave girdėjau.
Taip?
Iš tikrųjų tai aš tik mėgėjas.
-Tu viską darai puikiai . - Taip,
gerai.
Kai įsivažiuoju, niekas negali manęs sustabdyti.
Turiu du mažus vaikus.
- O vyrą? -Ne.
Na, taip. Bet mes išsiskyrėme.
- Tai dabar esi viena? -Na,
Turėjau draugą
Savo antro vaiko tėvą. Bet jis...mes taip pat išsiskyrėme.
Taigi dabar esu viena.
Bet man taip patinka.
Aš tik paklausiau, sužinoti, ar aš turėčiau galimybę.
Kas čia taip juokinga?
Ach, atsiprašau!
Atsipalaiduok, aš tik pajuokavau.
Ką aš daryčiau su dviem vaikais?
Man užtenka mano sūnėno.
Kažkurią dieną mačiau tave per televiziją.
Matai? Mes artėjame.
Prie ko?
Prie to, kodėl tu esi čia.
Girdėjau, ką tu pasakei.
ir žiūrėjau tau į akis.... tokias gražias akis....
-Ačiū. - Ir aš pagalvojau:
Jose tiek daug gyvybės.
Kodėl, kas nors su tokiomis akimis galėtų norėti mirti?
Visą laiką turime rūpesčių.
Nuo jų neįmanoma pabėgti.
Aš nebėgu nuo problemų. Priešingai.
Ne, tu bėgi.
- Todėl aš ir atėjau. -Kodėl?
Na...
Kad priversčiau tave norėti gyventi.
Pasakyti tau, kad gyvenimas...
Gyvenimas, ką?
To nevertas?
Žiūrėk...
Ar tu atėjai manęs aplankyti , ar mane įtikinti?
- Aš tik noriu su tavimi susidraugauti. - Jeigu yra taip, kaip sakai, Roza ,
pradėk gerbti mano norus.
- Tai taip trumparegiška. - Neteisk manęs.
Nedrįsk manęs teisti, Roza. Tik ne mano namuose.
Ar nori, kad teisčiau tave?
Na? Ar jau viskas?
Pasikalbėkime apie tikrąją priežastį kodėl tu čia.
Apie tai, kad akivaizdu
kad tu esi tik sugniuždyta moteris
kuri vieną rytą atsikėlė su viltimi kad ir jos pačios gyvenimas gali turėti prasmę.
Tai tiesa, bėk. Nes tu gali.
Labai ačiū.
Nieko nenori paprašyti?
Ne, širdele. Linkiu laimės. Labanaktis.
Dabar yra be penkiolikos minučių devynios kalba Boiro radijas.
Nepamirškite paskambinti su savo pageidavimais.
Prieš tęsiant toliau,
Norėčiau paskirti dainą kai kam ...
Kas žino? Galbūt jis dabar klausosi.
Jis dažnai klausosi radijo.
Man labai patiktų, kad jis kada paskambintų ir paprašytų sugroti jam patinkančią dainą.
Nors aš žinau, kad jis to nepadarys, nes ...
mūsų paskutinis susitikimas nebuvo labai sėkmingas.
Jeigu tai nors kiek paguostų aš norėčiau atsiprašyti.
Man gaila dėl to, kad bandžiau tave pasmerkti, Reimonai.
Ką aš galiu pasakyti? Aš kartais užknisu.
Na nesvarbu,
tau, mano drauge Reimonai.
Negra Sombra.
-Alio? -Labas.
Džinai! Kaip gyvuoji?
Gerai. Vis dar biure.
Tu dirbi kiaurą parą.
Pajuokavau!
Ei, interviu per televiziją buvo nuostabi idėja.
Sulaukėme daug palaikančių skambučių Mums tai bus reikalinga ateityje.
- Tu sakai, tu žinai. - Nepradėk.
Šis niūrus nusiteikimas mūsų niekur nenuves.
Be to, tu žinojai, kad taip atsitiks.
Žinau, žinau.
Klausyk, Julija, advokatė,
nori dar kartą su tavimi susitikti, bet šį kartą ilgesniam pokalbiui.
Galbūt ji mane įsimylėjusi.
Norėtum, brangenybe.! Ji jau ištekėjusi.
Ji nori daugiau apie tave sužinoti.
Taip jie visi sako.
Palauk.
Tik sekundę.
Žinai ką? Vaikinas su kuriuo ji buvo praeitą kartą
pakvietė mane į pasimatymą.
Tai tu mane paliksi?
Tai bus tavo praradimas.
Tavo koja atrodo puikiai.
Taip, ji dirba.
Pirmyn.
Tiesa.
Labai paprasta. Tik atsakyk
- nuoširdžiai. - Turi omenyje mane?.
Teisingai. Neprieštarausi, jei tai įrašinėsiu?
Pradėsime nuo tavo jaunystės, prieš nelaimingą atsitikimą.
Kaip viskas atsitiko?
Ar tai būtina? Tai buvo taip seniai.
- Problemos su atmintimi? -Ne.
Aš tik maniau, kad kalbėsime apie mano pareiškimą.
Ir mes tai darysime, Reimonai. Bet mes norime kad teisėjas su jumis susipažintų,
kad galėtų geriau jus suprasti. Todėl mums ir reikia atskleisti, kas
Jūs galite tai panaudoti prieš mane.
Tai tipiška Galicijai!
Aš atstovauju jus. Aš palaikau jūsų pusę.
Gerai.
Na,
kai man buvo 19, aš susikroviau daiktus ir...
iškeliavau į pasaulį.
Aš keliavau ištisus metus iki... nelaimingo atsitikimo.
Palaukite, palaukite. Aplink pasaulį, sulaukus dvidešimties?
Atspėkite kaip.
Kaip laivo mechanikas.
Visuomet sakau savo sūnėnui : Jūreiviai keliauja pigiai.
Ar norite įrodymų?
Ne, aš tik nematau nė vienos jūsų nuotraukos.
Kaip tu atrodei?
Kodėl klausiate? Ar dabar aš labai bjauriai atrodau?.
Gerai, daugiau klausimų neklausiu.
Jums nepatinka grįžti į praeitį.
Ne, man geriau žiūrėti į priekį.
- Kaip save įsivaizduojate ateityje? - Mirusį.
Taip pat kaip ir jūs.
Ar jūs negalvojate apie mirtį?
Ar aš vienintelis žmogus, kuris galvoja apie mirtį?
Žinoma ne.
Bet aš stengiuosi galvoti ir apie kitus dalykus.
Rytoj lis.
Girdėjau švilpimą.
- O aš ne. - Taip, jis švilpė.
Ko jūs norite?
Varžybos prasideda.
Javi, tu žinai, kad man nepatinka futbolas.
Žiūrėk jį apačioje.
Ei, tu tai žinai
kad norint mane įtikinti, reikia protingo pagrindimo.
Ir labai gero.
žaidžia Deportivo.
Tai nėra logiškas paaiškinimas!
- Tai svarbu. - Kodėl?
Tai viską keičia. Jeigu jie pralaimės, jie nebegalės tapti lygos nugalėtojais.
Na gerai, įjunk.
Ar matai?
Ar tu irgi girdėjai, kaip jis švilpė?
Reimonas sakė, kad tu klausinėjai dėl nuotraukų.
Taip.
Jos turi būti kažkur čia.
Rytoj jas surasiu.
Ačiū.
Spintoje yra daugiau antklodžių.
Birželį čia naktimis vis dar stipriai atšąla.
Manuela.
-Ne, ne. - Taip, taip.
Aš negaliu to priimti. Aš negaliu.
Aš čia būsiu keletą dienų ir aš noriu prisidėti.
Bet tu tvarkai šią bylą be jokio užmokesčio.
Man taip geriau.
Manuela, prašau.
Gerai.
Jeigu tau ko nors prireiks,
pranešk man.
Ačiū.
Ką judu ten rezgate?
Nieko.
Labai blogai, kad nesimato jūros vaizdo.
Nesvarbu.
Aš jį galiu matyti šioje pusėje, kai to noriu.
Ką nori tuo pasakyti?
Kai man būna nuotaika,
aš susikaupiu...
ir einu prie jūros.
Ten aš skraidau.
Jūra tau turėtų
daug reikšti.
Ji suteikė man gyvybę, o po to ją atėmė.
Nesvarbu, ką tai galėtų reikšti.
Papasakok man apie tą dieną , tą dieną, kuri pakeitė tavo gyvenimą.
- Na, tai klausk. - Pradžiai...
Kada tai atsitiko?
1968 birželio 23 d.
Artu tada gyvenai su tėvais?
Žinoma, kuomet nebūdavau prie jūros.
Aš buvau vaikas.
Tą dieną...
ardar kas nors buvo paplūdimyje su jumis?
Ne, aš buvau su ...
draugais, vietiniais...
Bet tu labai gerai žinojai jūrą....
ir tave nustebino grįžtamoji banga?
Aš buvau išsiblaškęs.
Išsiblaškęs?
Taip, taip ir buvo. Galvoje sukosi daug minčių.
Pamiršk tai, viskas gerai.
Tu nenori apie tai kalbėti.
Ne... mane tik užplūdo prisiminimai, tai viskas.
Tik prisiminimai.
Staiga aš pakilau į orą, nerdamas į pusiau tuščią įlanką.
- Artu praradai sąmonę? - visai ne.
Aš iškilau...
veidu žemyn, ir plūduriavau... Ir žinai ką?
Tiesa, kad prieš mirštant,
tau prieš akis iškyla visi svarbiausi tavo gyvenimo momentai.
Man taip atsitiko.
Ką tu matei?
Jie sako, kad
kuomet kas nors skęsta,
po to kai iškvepiamas oras, jie miršta iš karto,
saldžia mirtimi.
Tą dieną aš turėjau mirti.
Ar vis dar visus matai?
Vienus taip,
Kitų ne.
Kas tokia ši mergina?
Niekas.
Ji yra daugelyje nuotraukų.
Tai tik mergina iš miesto. Ar galėčiau užtraukti dūmą ?
Ar jūs rūkote?
Kartais. Tai gali padėti man numirti.
Ji buvo mano mergina.
Tavo mergina?
Kas jai atsitiko?
Nieko.
Ji buvo atėjusi į ligoninę.
Vieną dieną ji pasakė kai ką
visiškai absurdiško apie tai, kaip mes turime susituokti, taigi aš pasakiau:
Eik namo,
ir susitvarkyk savo gyvenimą
bei pamiršk mane.''
Ar tu jos nemylėjai?
Ne tame esmė.
- Ne tame esmė? -Ne.
Esmė buvo tame, ar aš norėjau mylėti tokioje padėtyje.
Taigi tu atsisakei meilės nes...
Nes aš negaliu mylėti. Tai visiškai teisingai.
Ar turiu teisėjams tai pasakyti?
Paralyžuotiesiems neturėtų būti leidžiama mylėti?
Kas čia kalba apie visus apibendrintai?
Aš kalbu apie save. Reimoną Sampedro.
- Yra ir kitų būdų mylėti. -O, taip, tiesa.
Tu nebučiavai merginos nė karto per 27 metus?
Gal gali man parodyti kaip tai daroma.
Mergina iš Boiro yra čia.
Mergina iš Boiro...
Kristijanai, grįžk čia.!
Roza!
Labas, Reimonai.
Liepiau tau ateiti čia!
Viskas gerai. Ei, tu.
Ar tu elgiesi gerai ar blogai?
Blogai.
Tai gali sudaryti problemų.
- Aš esu Julija. -Roza. Malonu jus matyti.
Ar mes jus pertraukėme?
Ne, aš padarysiu pertrauką ir grįšiu.
Kaip laikotės jūs?
Gerai.
Tikiuosi, kad čia atėjote ne manęs linksminti.
Jokiu būdu.
Aš nežinau. Norėjau tave pamatyti.
Ir parodyti tau savo vaikus.
Tai jau panašiau į teisybę.
Kristijanai! Kristijanai!
Elkis ramiai. Tu čia esi svečias.
This is Samuelis.
Semi, pasisveikink.
Labas, Semi.
-Semi. - Ką pasakė Reimonas?
Kodėl tu esi lovoje?
Nes jis negali pajudėti. Aš tau tai jau sakiau.
Tu tikrai negali nieko jausti?
Kas su tavimi negerai?
Ar tau karšta?
Tokiu oru
visko gali pasitaikyti.
Visas mėnesis be užmokesčio.
Taigi šiandien mes streikuojame. Galbūt taip atkreips jų dėmesį.
Mums tai kaip sekmadienis. aš paruošiau pusryčius,
mes važiavome...
autobusu aplankyti Reimono.
- Kas atsitiko? -Nieko.
Samueli, kas atsitiko?
-Manuela... -Ką?
Ką tu apie visą tai manai?
- Apie visą ką? - apie...
tai, kad Reimonas nori mirti.
Tai jo noras.
Taip, bet ...
o tu ...?
Jeigu tai priklausytų nuo tavęs?
Tai net nesvarstytina galimybė.
Reimonas nori mirti.
Tai man pakankamai aišku.
Nori kai ką pamatyti?
Kai ką?
Ateik.
Kristijanai, padėk tai į vietą!
Aš tau suduosiu!
Tai pagrinde poezija.
Man svarbu viskas.
Tai mane skaudina,
nes jam labai sunku rašyti.
Tai rankraštis.
Tik pažiūrėk į jį.
Tai gražiausia, ką kada nors mačiau.
Geriau eisiu žemyn.
Manuela.
Užtruks šiek tiek laiko, kad viską perskaityti. Ar gali pasakyti tai Reimonui...?
Tu nuėjai į paplūdimį.
Pasivaikščioti.
Ačiū.
Tikrai!
Aš niekada judviejų daugiau čia nesivesiu.
-Mama, jis apsimetinėja! - Niekada daugiau!
Kada ji grįš?
Tai tik pasivaikščiojimas.
Tu turėsi laiko pamiegoti.
Nustok dejuoti.
Man?
Nėra nė vienos minutės kad kokia nors moteris neateitų tavęs aplankyti.
Tai kaip nuosavas haremas.
Ach, Manuela.
Žinai mano vardu kalba.
Taip. Mirtis.
-Ir daugiau niekas? -Ne.
Sužinojau, kad tu esi čia.
Taigi aš atskridau.
Manuela?
Labas.
Kaip tavo pasivaikščiojimas?
Aš skaičiau, Reimonai.
Aš perskaičiau viską, ką tu esi parašęs.
Žinai...
tai, ką tu rašai ...
yra nuostabu
Teisingai.
Taigi dabar tu esi ir advokatas ir rašytojas.
Gerai, gerai, juokis.
- Tai galėtų būti išspausdinta. - Žinoma!
Šiomis dienomis jie spausdina bet ką!
Tai tikrai galėtų padėti tavo atveju.
Tai tavo balsas.
Klausyk, Julija.
Maniau, kad viską išsiaiškinome jau nuo pat pradžių.
Tu čia atvykai dėl kažkokios priežasties, tiesa?
Kad man padėti.
Bet vietoj to tu visko klausinėji.
ieškai nežinia ko,
klausinėji apie mano
jausmus..
Nori kad aš išeičiau?
Ko aš noriu dabar, tai parūkyti.
Prašau.
Žinoma.
Aš atnešiu.
Julija?
Kas atsitiko?
Julija!
Ar viskas gerai?
Julija!
Manuela!
Aš nebijau praeities.
Aš bijau ateities.
Vieną dieną...
kažkas atsitinka mano kojoms, bet kitą ...
aš galiu...
aš galiu apakti.
Ir galbūt niekada nepasveikti.
Iki šiol man sekėsi.
Bet mane ir vėl ištiko insultas...
ir dar vienas...
Ir tu niekada nežinosi, kada tai atsitiks.
Niekas nežino, kas tau liks po to. Jeigu kas nors iš viso.
Tavo vyras nusiteikęs optimistiškai.
Kokia to prasmė?
Tai nepagydoma.
Kam varginti save keliantis, einant į darbą, vaikantis savo svajones,
jeigu anksčiau ar vėliau tave ištiks dar vienas insultas
ir vėl tave sunaikins?
Ar vis dar nesupranti? Tai absurdiška.
Aš noriu susitikti su mirtimi oriai.
Aš svarsčiau tokią galimybę prieš du metus, kuomet sužinojau savo diagnozę.
Bet tuomet aš persigalvojau.
Bet po šio karto...
Aš daugiau taip negaliu. Tai nėra gyvenimas.
Ar tavo vyras žino?.
-Aš galėčiau jam nesakyti. - Tu privalai.
Julija,
baimė yra labai galingas ginklas.
ji atima iš tavęs apsisprendimo laisvę.
Dabar tu leidi savo baimei kalbėti už tave.
Bet vėliau ta pati baimė gali priversti tave ir vėl persigalvoti.
Neleisk, kad tave valdytų baimė.
Maniau, kad tu palaikai žmones, kurie nori mirti.
Ne...
Ne.
Tu manai, kad aš vaikštau ir liepiu visiems, kas turi problemų 00:49:05:09
Ne.
Mes palaikome laisvę.
Laisvę gyventi, laisvę mirti. Tai skiriasi
Tu sunkiai sergi.
Sutinku, tai siaubinga.
Bet tu turėtum tai apgalvoti.
Reimonas prašė tau tai perduoti
Mes apie tai ir vėl pasikalbėsime,
kada nors kitą kartą.
Kaip ji atrodė?
Normaliai.
Tikrai?
Aš irgi taip maniau.
Nesvarbu.
Buvo malonu susitikti.
-Ačiū, kad atėjote. -Prašau.
-Aš lieku. - Tu lieki?
Taip, susitiksime ten.
Brangi Julija.
Kuomet sužinojau, kad advokatai pasisiūlė sutvarkyti mano bylą,
vienintelis veiksnys įtakojo mano sprendimą..
kad jeigu koks nors advokatas sirgtų nepagydoma liga.
Tiktai kas nors tokioje situacijoje
galėtų iš tikrųjų suprasti
pragarą kuriame aš gyvenu ir juo pasidalinti. Dabar aš žinau, kad kartais verta gyventi
ir šiame pragare
jeigu galiu sutikti tokių žmonių kaip tu.
ta cigaretė, kuria pasidalijome buvo to verta.,
taigi net ir šis ieškojimas,
nesvarbu, kad rašau nesąmones.
Kalbu nesąmones...
Taisau tai, ką parašau
su viltimi, kad tu grįši ir ištiesi man ranką.
Mano sūnėnas Javi padeda man tai atspausdinti savo kompiuteriu.
Daugiau čia niekas nepasikeitė.
Manuela kiekvieną vakarą mane įtempia į vidų, jeigu kartais ruduo prasidėtų anksti.
Javi vis dar kovoja su savo seneliu.
Aš sukuriu jiems mažas užduotis, kurias jie galėtų atlikti kartu.
Praeitą mėnesį atvyko daug draugų.
Kai kurie mane lanko jau 25 metus ,
ir niekada nenustoja manęs stebinti.
Jie man pasakoja apie savo gyvenimą ir man tai patinka.
Atsimeni Rozą? Fabriko darbininkę?
Manau, kad ji čia rado prieglobstį.
Vieną dieną ji padėjo Manuelai mane sutvarkyti.
Jos ginčijosi. Ir aš prisiminiau dar kartą,
kad visiška priklausomybė atsiranda intymumo sąskaita.
Nesvarbu,
Tikiuosi, kad sugebėsiu susitvarkyti savo mažame pasaulėlyje.
kol tu ir vėl suteiksi man džiaugsmo savo pasirodymu.
Šilčiausi linkėjimai.
Ką?
Kas čia parašyta? Štai. Kas čia sakoma?
Tai ne gyvenimas...
Ne! Taškas. Tai ne gyvenimas.,
-taškas. -Ne.
-Taip. -Ne, žiūrėk čia.
Tai taškas.
Taip prasideda naujas sakinys.
Supranti?
Mirtis yra mano draugė, kablelis..... Kur yra kablelis?
Ko jie jus moko mokykloje?
Pirmyn,
tik perrašyk, ką matai sau prieš akis.
Net senelis galėtų tai padaryti.
Klausyk, Javi.
Galbūt bus geriau, jeigu tu man nepadėsi.
Tu padvigubini mano darbo krūvį.
Duok man lazdą.
Elkis atsargiau,
gerai?
Javi!
-Javi, kas atsitiko? -Nieko!
Brangus Reimonai...
Atsiprašau, kad taip ilgai neatsakiau.
Gydytojai neleido man dirbti kompiuteriu.
ir užsiimti bet kokia veikla, kuri neverčia manęs naudotis kojomis.
Jie sako, kad vieną dieną aš ir vėl galėsiu vaikščioti ir patarė man mesti tavo bylą.
Reabilitacijos kambaryje yra didžiulis langas.
Kartais įsivaizduoju, kad pro jį išskrendu, kaip ir tu,
virš Barselonos, prie jūros,
ir skrendu tol, kol mane supa tik horizontas.
ir aš įsivaizduoju, kad tu darai tą patį iš Korunos.
vėl keliaudamas aplink pasaulį,
ir mes susitinkame vienas kitą kažkur viduryje.
Aš tave užjaučiu, dėl to, kad tau trūksta intymumo
ir laisvės
Aš tai kenčiu dėl savo vyro. jis rūpinasi manimi pamiršdamas save.
Bet stengiuosi išvengti rutinos,
kuri priverčia mus vertinti tik tai, ką mes gauname,
nes neturime kito pasirinkimo tik tai priimti.
Tikiuosi pasimatyti su tavimi po keleto mėnesių ir planuoju padėti tau su knyga.
O dabar, ačiū ir šilčiausi linkėjimai nuo manęs.
Aš žinojau, kad taip atsitiks. Aš tai žinojau.
Galbūt mums reikėjo čia ateiti. .
Ne, Markai. Mums reikėjo pabandyti. lr tai turėjo būti čia.
Reimonas neišgali sumokėti tokių teismo išlaidų.
Viskas priklauso nuo mūsų.
Mes negali paprasčiausiai grįžti į Galiciją ir pradėti nuo pradžių.
Šioje šalyje teismai tęsiasi amžinai.
Be to, aš turiu Reimonai tai pasakyti.
Klausyk.
Klausyk, aš noriu skirti tam laiko.
Taip, Markai, bet...
tavo laiko suvokimas skiriasi nuo Reimono .
Paralyžuotojo Reimono Sampedro eutanazijos prašymas
buvo atmestas vakar dėl biurokratinių formalumų.
Nuosprendyje buvo parašyta, kad byla turėjo būti pateikta
La Korunoje,
ligonio gyvenamojoje vietoje,
o ne Barselonoje. Daug asmenų
komentavo šį atvejį, tarp jų
ir garsusis kunigas, Francisko de Galdar,
kuris irgi yra paraližuotas.
Reimonas sako, kad jis nori mirti,
bet galima tik spėlioti...
Ar galėtų Reimonas prašyti
visuomenės ir mūsų visų
dėmesio?
Apie ką jis kalba?
Galbūt žmonės esantys aplink jį, jo šeima, negali suteikti jam
reikalingos meilės ir paramos.
Asilas.
Ar negali būti taip, kad Reimonas iš tiesų prašo mūsų
meilės ir paramos?
Norėčiau jį pamatyti.
Norėčiau su juo pakalbėti, įtikinti jį
kad yra daug priežasčių, kodėl jam reikėtų gyventi.
Ar tau nereikia eiti į mokyklą?
Tikiuosi tu džiaugiesi. Lažinuosi, kad džiaugiesi.
Tavo šeima buvo pažeminta per televiziją.
Gerai, taip ir toliau.
Užtrauk gėdą mums visiems.
Na, tėti? Pasakyk ką nors!
Palikite jį ramybėje!
Pasakyk man į akis.
Galvoji, kad elgiesi labai protingai.
Niekas šiuose namuose nedrįstų tau prieštarauti.
Na, turiu tau kai ką pasakyti Reimonai. !
- Turiu tau kai ką pasakyti! - Chosė, paklausyk manęs minutę.
Jeigu tu rytoj žūtum per nelaimingą atsitikimą?
Tai rimta.
Ar kada nors apie tai galvojai?
Apie tai, kas man atsitiktų?
turėčiau išlaikyti šeimą.
Tavo žmoną, tavo sūnų, Tėti...
viskas iš mano varganos pensijos.
Arba atvirkščiai?
Ar turėčiau gyventi, kad dar labiau viską apsunkinčiau.
Paklausyk Reimonai.
Aš esu tavo didysis brolis. Tavo vyresnis brolis.
Ir tol, kol aš gyvas,
šiuose namuose niekas vienas kito nežudys.
Girdi? Įsidėk tai sau į galvą, Reimonai. Niekas
Gerai, sūnau.
Aš einu.
Labanaktis, tėti.
Aš tai suprasiu.
Labas, Manuela. Man reikia pasimatyti su Reimonu.
Ar žinai, koks dabar laikas?
Žinau, bet anksčiau negalėjau ateiti.
-Aš Reimonui viską paaiškinsiu. -Klausyk.
Nemanau, kad jis dabar norėtų priimti lankytojus.
Jam buvo sunki diena. Ateikite rytoj.
- arba poryt. - Tai svarbu!
Jie uždaro fabriką.
Reikalai labai blogi. Nėra pinigų, kad mums sumokėti.
Mus atleis.
Tai neteisinga. Velnias.
Tai neteisinga
Roza...
- Atsiprašau Reimonai. - Neatsiprašinėk.
Na, tu gali verkti, kiek tik nori.
Jei galėčiau tave apkabinčiau.
Tik pradėjau taupyti pinigus.
Norėjau nupirkti tau
teleskopą.
Roza, man nieko nepirk.
Nedrįsk dėl manęs leisti savo pinigų.
O jeigu aš noriu?
Aš norėjau...
tau ką nors nupirkti.
Kodėl tau reikėtų man ką nors pirkti?
Kadangi tu tiek daug man davei.
Tu net nesupranti.
Niekas...
Niekas nesielgė su manimi taip gerai kaip tu.
Ar su tavimi elgėsi taip blogai?
Daugiau aš nebešvaistau savo laiko.
Dabar aš žinau
kad problema manyje.
Vyrams aš nepatinku
ar kažkaip...
Ką tu sakai? Žinoma, kad patinki.
Pirmą kartą kai aš atėjau tu irgi pavadinai mane
Sugniuždyta moterimi.
Na, galbūt taip ir yra.
Bet dabar aš sakau, kad tu esi narsi ir stipri.
ir maloni...
Ir graži.
Tik visiškas kvailys to nepastebėtų.
Liaukis, prašau! Tu priverti mane spręsti už visus
Prisėsk.
Paleisk mano ranką, žinai, kad negaliu jos jausti.
Mano sūnus sako, kad tu apsimetinėji.
Kad tai vaidyba.
Tu jauti savo veidą, ar ne?
Norėčiau tau padėti.
Padaryčiau bet ką...
Tu man padėtum?
Taip.
Nebijok.
Viską suplanavau prieš du metus. Niekas nepateks į kalėjimą.
Turiu draugų kurie galėtų pagelbėti.
Man tik reikia dar vieno žmogaus . Tokio narsaus, kaip tu.
Ne...
Ne.
Aš padėčiau tau pasveikti,
bet ne nusižudyti.
Gerai, berniukai.
Padarykime tai.
Palaukite!
Atsargiai, atsargiai.
Netiks.
Netinka.
Ačiū.
Reimonas atsiprašo, kad jis neatvyks.
Nesvarbu.
Viskas gerai. Tėve Andresai...
Ateikite čia.
Eikite į viršų. prašau.
Perduokite Reimonui štai ką...
Ir kadangi mes gyvename amžinybėje,
gyvenimas mums nepriklauso.
Kas reiškia, kad mes absurdiškai pritaikėme vidutinės klasės
supratimą apie privačią nuosavybę.
Ar jūs juokaujate?
Bažnyčia visuomet garbino privačią nuosavybę.!
- Bet jam negaliu to sakyti. - Kodėl ne?
O turėčiau?
...pasirinkti savo gyvenimą , ir tikėjimą ...
...laisvė pasirinkti, kuo tikėti ...
Turiu omenyje, jis gali pasirinkti...
ir gyventi kaip nori jis.
Pasakyk jam tai...
...besąlyginis pasišventimas gyvenimui...
Kodėl bažnyčia taip bijo mirties?
Nes ji prarastų lankytojus, jeigu žmonės to nebijotų.
Primink jam, kad apklausų duomenimis...
67 procentai ispanų palaiko eutanaziją.
Puiku, pasakyk jam tai.
moraliniai klausimai negali būti išspręsti apklausų pagalba.
Dauguma vokiečių palaikė Hitlerį.
Dabar jis lygina mane su Hitleriu. !
-Kokia nesąmonė. - Kokia nesąmonė.
Ne, tai visai ne tai!
Paklausk jo, ką galėjo Hitleris
su tuo turėti bendro? Ne, palauk.
Tėve Francisko, ar mane girdite?
Taip!
Girdžiu tave, Reimonai. !
Nustokite maišyti pelus su grūdais. !
Ir leiskite man pasidalinti su jumis šiek tiek retorikos.
Jūs jėzuitai visuomet
- tai darėte puikiai! -Ne visai!
Bet kai jau paminėjote retoriką ...
argi tai ne retorika kalbėti
apie orų mirties pasitikimą?
Kodėl mums nepasidalinus eufemizmu ir garsiai nepasakius, 01 :05:03:20
Man labai nuostabu
kad taip jautriai reaguojate į mano situaciją...
atsižvelgiant į tai, kad institucija, kurią jūs atstovaujate
pati palaiko mirties bausmę,
ir jai prieštaraujančius žmones sudegindavo ant gėdos laužo.
- Dabar tai jau tikrai retorika ! - Žinoma!
Bet suteiksiu jums šiek tiek eufemizmo!
Štai ką jie man padarė!
Sudeginkite mane gyvą!
-Dėl to, kad ginu savo laisvę! - Reimonai, mano drauge.
- Jis sako ''drauge,'' - Mano drauge.
Laisvė, kuri verta gyvenimo nėra laisvė.
Ir gyvenimas kuris kainuoja laisvę nėra gyvenimas. !
Ir nevadink manęs draugu. Palik mane ramybėje!
Na, eime.
Jūs visi
atrodote maloniais žmonėmis.
Norite priversti jį norėti gyventi.
Parodyti jam, kad gyvenimas...
nėra tik mojavimas rankomis ir lankstymas
bandant įspirti į kamuolį. Tai tiesa.
Gyvenimas yra visai kas kita.
Tai daug daugiau negu tai.
Atimkite tai iš manęs.
Ką mes turėtume daryti?
Uždėti jam antsnukį, kad jis negalėtų kalbėti.
Ar nupirkti jam barškutį kaip kūdikiui?
Klausykite,
jūs pasirodėte televizijoje
ir pasakėte kai ką ko aš niekuomet nepamiršiu .
Manuela, liaukis.
Jūs pasakėte, kad Reimono šeima jo pakankamai nemylėjo.
Jūsų žiniai,
mano svainis šiuose namuose negavo nieko daugiau tik meilę.
Aš juo rūpinausi ištisus metus
ir myliu jį kaip sūnų .
Nežinau, kuris iš jūsų yra teisus
ir nežinau, ar tai yra tiesa, kai jūs sakote, kad gyvenimas
priklauso dievui, o ne mums .
Bet esu tikra dėl vieno dalyko :
jūs per daug kalbate!
Roza, aš tau jau sakiau .
Aš vakar skutau Reimoną.
Taip, bet aš žinau ypatingą būdą.
Kur yra skutimosi kremas?
Jie čia.
Nieko negirdžiu.
- Ar tikrai ten yra kūdikis ? -7 mėnesių, širdele .
- Jis nejudės . - Paklausyk, kas kalba.!
- štai ir jis . - Matai?
Jis džiaugiasi tave matydamas.
Kuo jis bus vardu?
Dar nesame tikri.
Pavadinkite jį Reimonu.
Vieną dieną jis paklaus, kodėl jo toks vardas ir jūs galėsite jam apie mane papasakoti.
Gali jam pats papasakoti.
Ne.
Dar kai kas norėtų tave pamatyti !
Atsargiai, Chavierai.
Tik ne taip!
-Patrauk tai! - Seneli, patylėk !
Ką...?
Kodėl man niekas nepasakė?
-Tai buvo siurprizas. - Žinoma.
- Kokia kalėdinė dovana! - Atidarysiu langą.
Viduje labai šilta.
Palikime juos dviese. Eime visi.
-Eime. - Greičiau.
Kaip laikaisi, jūreivi?
Nedaryk taip, jie susipainios.
- Kavos, Markai? - Taip, prašau.
- Kaip laikaisi, Roza? - Gerai.
Reimonas man sakė
kad radai kitą darbą.
Taip.
Padedu seniems žmonėms.
Ar ta moteris ilgai čia gyvens?
Pora savaičių, priklausomai nuo to, kiek užtruksime su knyga. 01 :09:45:1 4
- Pasimatysime vėliau. - Atia.
Atia, Roza.
Teisėjus varžo įstatymai.
Mes pabandysime padaryti oficialų pareiškimą.
ir rekomenduosime vyriausybei pakeisti baudžiamąjį kodeksą.
Vyriausybei...
Vyriausybės tai ir atlieka .
Tavo dėdė yra daug svarbiau .
Apskrities teismas nepriims sprendimo tavo naudai, kiek mums pavyko sužinoti.
Esmė yra federalinis teismas...
Chavjerai.
Atei ir padėk man su karvėmis.
Klausyk.
Teisėjai įsitikinę, kad Reimonas
yra ramus ir visiškai šviesaus proto .
Jeigu jis galėtų liudyti
tai labai padėtų.
Manuela.
Reimonas turi palikti šiuos namus .
Ką jūs ten veikėte ?
Jūs žinote, apie ką eina kalba ?
Ką aš turėčiau daryti?
-Pasislėpti kambaryje - Kaip jūs nesuprantate?
AR žinai, kas bus jeigu jie laimės bylą?
Jie suleis dėdei vaistų ir jis mirs,
kaip šuo. lr jūs daugiau jo niekada nepamatysite.
Daugiau niekada, Chavjerai.
Manote, kad mirtis yra laikina ?
Pagalvokite galva
galų gale! Tai rimta!
Say goodbye to your
- miręs dėdė. - Palikite mane vieną!
Chavjerai!
Visa bėda yra invalido vežimėlis.
Jis jo nekenčia.
Įsodinimas ir išsodinimas iš jo du ar tris kartus per metus
jau savaime yra žygdarbis.
Tai turi būti vienas iš tų kartų. Reimonas paprasčiausiai turi
ten vykti.
Kada tai bus?
Tai bus nagrinėjama pavasarį.
Yra pakankamai laiko, kad jį įtikinti.
yra tik vienas dalykas blogesnis
negu tavo vaiko mirtis
Kai jis pats to nori.
Na pirmyn prie darbo.
''...šlovinu tave ir skverbiuosi į tave , ''
amžiams,
mano gundančioji meile...
numylėtoji jūra. ''
Ar tikrai iš čia gali užuosti vandenyną ?
Kartais ryte, jeigu dvelkia vėjelis.
ir langas būna atviras. Jaučiuosi lyg paplūdimyje.
Puikus kvapų pojūtis.
Taip, kvapas, tai pojūtis
kuris mane labiausiai jaudina....
ir suteikia peno fantazijoms.
pavyzdžiui, kad ir tavo kvapas .
Mano kvapas?
Tai pirmas dalykas, kurį įsivaizduoju,
kai svajoju
apie tave
Oho
Apie ką tu mėgsti svajoti?
Apie daug ką
Tai vienintelis bendras dalykas
Aš savo fantazijose galiu judėti.
Tuomet kai
aš pakylu
ir keliauju, kur esi tu .
Ir jeigu įsivaizduočiau, kad tu esi čia,
tuomet...
aš tiesiog prisiartinčiau ir...
ir padaryčiau tai, ką norėjau padaryti tiek daug kartų.
Tuomet...
tavo kvapas sustiprėja ir man pasidaro silpna.
Jaučiu kaip plaka tavo širdis.
Tada jaučiu tavo rankas,
ir tada viskas nutrūksta.
Tuomet viskas baigiasi.
-Ar vanduo geras? - Taip.
Julija!
Julija, ar tu atsibudusi?
Taip.
Aš negaliu miegoti.
Kodėl ne?
Man niežti koją.
Ateik ir ją pakasyk.
Man niežti koją.
Klausyk, aš jam atnešiau keletą krepų.
-Bet Roza... - jam jie patinka, jie gaminti namuose.
Mieloji, sakiau daugiau nieko jam negaminti,
neskalbti, neskusti ... Tai mano darbas .
Gerai, jis pats tai gali man pasakyti .
Ne, jis tai jau man sakė.
Be to jis labai užsiėmęs.
Supranti?
Ar jis su ja?
Blogai, kad mes visi negalime būti teisininkais.
Neverk, Roza.
Žinoma, kad noriu tave matyti.
Tai visai ne...
Roza...
Roza!
Ji padėjo ragelį.
Ar gali vėl surinkti
ir duoti man vieną minutę?
Kas tarp jūsų vyksta?
Julija, prašau!
Kodėl turėčiau tau
aiškinti?
Tuomet ką aš čia po velnių veikiu?
Jeigu tu manai, kad tarp mūsų nieko nevyksta .
Kad mūsų bučinys vakar nieko nereiškė.
Pasižiūrėk į save.
Kaip tu sėdi ten.
Pasižiūrėk į save,
ir į mane.
Kur mes einame?
Pagalvok apie mus.
Aš dar nebaigiau.
Ar tikrai tiki
Aš negalvoju apie savo situacija?
Na, aš galvoju.
Visą laiką.
Kiekvieną dieną. Tai tarsi košmaras.
Žinau, kad viskas blogės kol aš tapsiu daržove.
Taigi aš priėmiau sprendimą ir jau geriau...
Aš tai padarysiu, Reimonai.
Aš nusižudysiu.
Bet...
pirmiausia,
jeigu tu nori,
mano meile,
norėčiau tau padėti.
Mes išeisime kartu.
Tu neatsakai?
Užklupau tave netikėtai.
Kada?
Aš nežinau.
Jau beveik baigiau knygą.
Aš vyksiu į Barseloną, susirasiu leidėją ir ...
tu ją išspausdinsi.
Tuomet aš grįšiu su pirmuoju egzemplioriumi...
Tai ir bus ta diena Reimonai.
Tai ir bus ta diena.
Paklausyk manęs! Mažų mažiausiai
jis gaus visuomenės palaikymą.
Bus daug daugiau prieštaravimų, jeigu mes pralaimėsime. Nereikia taip užsispirti.
- Neuprantu kodėl... - Ar tau viskas gerai ?
Taip, taip.
Naujienos? Kokio naujienos?
Markai, prašau. Žiūrėk į kelią.
Man viskas gerai, viskas gerai.!
Kas atsitiko, Reimonai?
Aš suprantu, bet vis tiek...
Vis tiek, Reimonai
Klausyk, jeigu niekas nežengs to žingsnio, jeigu mes visi slėpsime savo galvas
ir bandysime tai padaryti slaptai nesipriešindami vyriausybės politikai ...
Atsiprašau. Čia .
- Perskambink jam, įtikink jį - Gerai, bet ar su tavimi viskas tvarkoje?
- Pakviesk Manuelą prie telefono. - Tu turi patraukti mašiną.
Vieną minutę.
Man viskas gerai! Aš įsiutusi, bet man viskas gerai!
Ką mes darysime Manuela?
Del kelionės į La Coruną.
Ar turėčiau švaistyti savo laiką,
žinant, kad jie nesiklausys?
Manau, kad tavo atveju, tai gali būti
tik laiko švaistymas.
Bet vieną dieną, tai ką tu padarysi
gali padėti kitiems.
Teisingai.
Pažiūrėkime, ką tie teisėjai mums pasakys.
Javi, kur vežimėlis?
Invalido vežimėlis?
Tikriausiai sandėliuke.
Išrauk jį ir išvalyk.
Tuomet susirask senelį ir ateikite pas mane.
Mes jį sutvarkysime.
- Na, o toliau? . - Galų gale motoras?
Reikia įpjauti čia ir čia.
- Kad jis atsilenktų? -Teisingai .
Tie vamzdeliai apačioje
turi būti nupjauti.
Tuomet reikia juos sujungti.
-Ar supranti ? - Taip.
O tu, tėti?
Jis turės būti atloštas visą laiką.
Teisme tu užmigsi.
Tik tuo atveju jeigu man bus nuobodu.
MIRTI TAM KAD G YVENTI
LAIŠKAI IŠ PRAGARO
O čia bus atrama galvai.
Nenoriu kristi ir nusisukti sprando.
Ar supranti?
Nusisukti kaklo.
Seneli...
Ačiū už nieką!
- Ar viskas gerai? - Iš kur man žinoti?.
Palauk minutę, Reimonai.
Manuela, prašau. Aš atrodysiu tik dar labiau absurdiškai.
Tai jau geriau negu persišaldyti.
Ir nė vienas iš jūsų nepadarėte to geriau.
Ar jūs Reimonas Sampedro?
Man garbė.
Orumas! Orumas!
Gyvenimas yra galimybė, o ne pareiga.!
Pažiūrėkite čia!
Ką mes nužudysime?
Reimonai, ar tu jautiesi vienišas
vienintelis ispanas, prašantis eutanazijos?
Na, aš pirmasis, kuris nebijau to paprašyti viešai.
Bet privačiai tai praktikuojama jau seniai.
Ką jūs pasakysite teisėjams?
Aš tik noriu jiems pasakyti, kad aš
pilnai atsakau už savo protinius sugebėjimus.
Tylos!
Prašau, tylos!
Šalyje, kuri skelbiasi kad yra pasaulietiška,
kuri pripažįsta privačią nuosavybę,
ir kurios Konstitucija saugo
teisę nesikankinti ir nedegraduoti ...
turėtume pripažinti, kad kažkas, kas jaučiais žeminamas savo padėties,
kaip kad yra Reimonas Sampedro,
turėtų kontroliuoti savo gyvenimą.
Iš tiesų žmonės, kurie bando nusižudyti ir kuriems nepasiseka
niekada nebūna kaltinami .
Nors...
kuomet reikalinga kito žmogaus pagalba, kad padėti oriai numirti,
įsiterpia vyriausybė ir suvaržo žmogaus teises
spręsti pačiam.
Tai yra aiškiai pagrįsta abstrakčiu tikėjimu...
tai yra, religiniu tikėjimu ...
Vyriausybė, kuri teigia , kaip jau minėjau anksčiau ,
kad yra pasaulietiška.
Ponai, aš prašau, teisiškai pagrįsto atsakymo ...
Bet taip pat protingo,
ir žmogiško.
Dabar, teismui leidus,
Reimonas Sampedro norėtų perskaityti trumpą pranešimą .
- Jis negali. - Jūsų kilnybe,
mano klientas norėtų kreiptis į teismą.
- Jūs žinote procedūrą. - Žinoma, kad žinau.
Žinau tai labai puikiai.
Atsiprašau, bet aš niekada nemaniau, kad jūs negalėtumėte skirti
trijų minučių savo laiko
žmogui, kuris praleido
-28 metus laukdamas. - kol jūs pakeisite procedūrą,
pakeisite įstatymus.
Žinoma, kad aš žinau.
Teisingai. Mes girdėjome visus įrodymus.
Geros dienos.
Žinojau, kad padarysite mane pajuokos objektu.
Taip elgiasi visi žmonės. Jie iš manęs juokiasi.
Jūs tapote klubo nariais.
Atsiprašau , Roza. Paskutiniu metu reikalai
buvo tai geri tai blogi.
- Aš šiek tiep pervargau. - Kodėl?
Ar aš negaliu įsimylėti paralyžuotojo? Ar tai labai keista?
Na...
Na mums reikia pasiaiškinti keletą dalykų.
ypatingai dėl tokio sudėtingo dalyko
- kaip meilė. - Sudėtingo?
Taip, sudėtingo.
Nesvarbu kiek tu kartotum kad dabar mane myli,
nėra jokio būdo man sužinoti kiek ta meilė yra tikra
ir kiek tai ..
yra tavo fantazija apie vyrą
apie kurį tu visuomet svajojai ir negalėjai rasti.
Apie ką tu kalbi? Nepertraukinėk manęs.
Meilė tai impulsas. Jos negalima paaiškinti racionaliai.
Teisingai.
Tokiu atveju,
ko tu tuomet iš manęs nori?
Tik noriu žinoti, kad galiu kartais tave aplankyti.
Žinoma, kad gali.
Taip, bet kaip ilgai?
Roza, negali manęs prašyti, kad likčiau gyventi dėl tavęs.
O ką, jeigu aš pasakysiu...
kad tu suteiki man stiprybės gyventi?
sustok, sustok minutei
Prisėsk.
Klausyk.
Ar tu myli savo vaikus?
Žinoma taip.
Tuomet pasisemk stiprybės iš jų.
Tai pakelti man per sunku.
Ir tu vadini tai meile?
Bandymą mane sulaikyti prieš mano valią?
Klausyk.
Tas žmogus, kuris mane tikrai myli ir bus tas, kuris
padės man numirti.
Tai ir yra meilė, Roza.
Tai ir yra meilė.
Miela, Julija...
Federalinis teismas vakar priėmė sprendimą.
Teisėjai supranta, kad aš noriu mirti,
bet pagalba man tai padaryti būtų traktuojama kaip kriminalinis nusikaltimas.
Anksčiau aš būčiau labai nusivylęs,
vėl patekęs į akligatvį.
kur manęs laukia begalinės dienos ir naktys...
Bet šį kartą aš jaučiu, kad pabaiga artėja,
kartu su būsimu knygos atspausdinimu...
Ir tu pasirodysi, Julija,
mano Džiuljeta.
Tai bus pati saldžiausia mirtis, kokią tik įmanoma įsivaizduoti.
Meilė pačia gryniausia savo forma.
Ir pusiausvyra bus atstatyta.
Galų gale įsivyraus pusiausvyra.
Šilčiausi linkėjimai.
Iki.
Ar turėčiau tai atidaryti?
Tai knyga!
Žiūrėk, tai tu ant viršelio.
Puikiai kvepia.
Tai skirta tau.
Eisiu parodyti tai mamai.
Kodėl?
- Kodėl? - Viskas gerai, Reimonai.
Kodėl aš negaliu būti kaip visi kiti? Kodėl aš negaliu branginti
- to, ką aš turiu? - Aš duosiu tau migdomųjų.
Kodėl aš noriu mirti?
Kodėl? Kodėl? Kodėl aš noriu mirti?
Štai.
Duok man dar dvi.
Dėl dievo meilės.
Dvi piliulės manęs nenužudys. Duok man dar dvi.
Tau netrukus pasidarys geriau.
Kaip laikaisi?
Gerai.
Kiek dabar valandų?
Vienuolika. Nenorėjau tavęs žadinti.
Mergina iš Boiro skambino tris kartus.
Ko ji norėjo?
Jai reikia pasikalbėti ir ji sako, kad tai svarbu.
Ji visada sako, kad tai svarbu.
surink man jos numerį.
Palauk kol ji perskambins.
Jis vos išgali susimokėti savo sąskaitas už telefoną.
Prašau surinkti numerį,
Ach, Reimonai...
Tu per daug dosnus.
-Reimonai? - Taip, kas atsitiko Roza?
Man reikia tave pamatyti.
Tu sakei, kad reikia visuomet prieš taip pasiskambinti...
Taip, bet ar kažkas yra negerai?
Ar galiu dabar ateiti?.
Klausyk, Reimonai. Sakei, kad turi kažkokį planą ar panašiai.
Kad turi planą tuo atveju, jeigu teisėjai
- nuspręs neigiamai. - dėl to aš atsiprašiau.
Sakiau tau tai pamiršti.
Taip, bet aš negaliu!
Aš negaliu.
Nes praeitą mėnesį, pavyzdžiui,
teismas tau pasakė ne.
Pagalvojau, kad tu gali pradėti vykdyti
- savo planą. - Ir tai tave neramina?
Tai, kad aš gausiu ko noriu?
-Na? - Roza, tai nėra taip lengva.
Nesijaudink, tu būsi paskutinis žmogus kuriam aš pasakysiu.
Reimonai...
aš galų gale supratau,
ar tu nematai? Aš supratau.
Ką tu pasakei Korunoje.
'Žmogus, kuris mane tikrai myli padės man numirti. ''
Aš esu tikra dėl savo jausmų, Reimonai.
Aš tave myliu.
Ar tu nori mano pagalbos?
Roza.
Aš kalbu rimtai, Reimonai.
Ar nori, kad aš tau padėčiau?
Prakeikimas! Aš tai žinojau! Palik mane ramybėje!
Ką tu pasakysi?
Chosė, palauk!
- Aš neleisiu tam atsitikti. - Ką tu darysi?
Pririši mane prie lovos? Dar daugiau negu dabar?
Prikiši man migdomųjų piliulių, kaip kad ligoninėje.?
Niekas manęs čia nelaiko.
Ypatingai tu.
Dėl to dar pažiūrėsime.
Ar aš galiu ką nors pasakyti?
Aš tavo didysis brolis!
Šeimos galva!
Tai ką?
Manai, kad man tai kažką reiškia?
Mano amžiuje? Aš tik noriu, kad žmonės turėtų
pusę smegenų.!
Ir tu nepateisini mano vilčių!
Bet man jau pakaks būti tavo neišmanymo
ir tavo nekalto berniuko sąžinės vergu.!
O kaip dėl manęs? Argi aš taip pat nesu vergas?
Kaip tu manai aš jaučiausi, kai turėjau išsiskirti su jūra?
Ir gyventi čia, šitame sumautame sode.
Būti su tavimi! su tavimi ir tik tavimi !
Aš ir mano žmona ir sūnus.! Mes visi esame tavo vergai.!
Labas.
Tavo dėdė vyksta į Boiro.
Boiro?
Kodėl?
Jis sakė kuriam laikui .
su ta moterimi Roza.
Ar jie susituoks?
Nekalbėk nesąmonių.
Tu išvyksti?
-Tai tiesa. - ar ilgam?
Paimk mano knygą, ji už tavęs.
Ar ji nebus išleista?
Žinoma, bet tai pirmasis egzempliorius.
Pažiūrėk į šią žymą.
Mano sūnui.
Taip.
Perskaityk ją.
Mano sūnui.
Atleisk man, sūnau, kad tu niekada negimei.
Tai nemano kaltė, kad taip atsitiko.
Tai buvo rožės
kurios bijojo.
Atleisk man, kad su tavimi nežaidžiau.
Ir jeigu tu gimsi, kai jau manęs nebebus,
visuomet prisimink, kad aš vis dar tave myliu.
Pabučiuok nuo manęs savo mamą.
Ir nesipiktink manimi.
- Neapykanta yra blogas dalykas.'' - Na?
Ar supranti?
-Taip. - Paaiškink.
Na... tai apie sūnų, kurio tu niekada neturėjai.
Tartum su juo kalbėtumei,
ir atsiprašinėtum.
Gerai.
Ką aš parašiau apačioje?
Chavjerui.
Na?
Na ką?
Tau tai nieko nesako?
Bet aš nesu tavo sūnus.
Žinoma, aš tai žinau.
Bet šį eilėraštį aš paskyriau tau
ne šiaip sau, ar ne?
Bet aš nesu tavo sūnus.
Ko jie tave moko mokykloje?
Pirmyn, būk nugalėtoju.
Jūs visi kažkokie keisti...
Reimonai, labas.
Palauk, aš tavęs negirdžiu.
Kas atsitiko, brangenybe?
Nieko rytoj aš išvykstu.
Roza jau man pasakė. Tu turbūt labai jaudiniesi.
Truputį.
Klausyk, aš paklausinėjau apie ... tu žinai ką
-Ką? - Tu žinai...
- Miltelius. - Taip, miltelius .
Dozė turi būti. Iygiai 200 miligramų.
Tai gali būti skausminga. Tu turėtum tai žinoti.
Žinai,
Geriau tu nesitepk sau rankų tokiais dalykais.
Man neramu, kad vieną dieną gali išaiškėti, kad tu čia prisidėjai.
Todėl aš ir skambinu.
Jau metas mums visam laikui atsisveikinti.
Dėl tavo saugumo.
netgi markui apie tai nepasakok.
Gerai, aš suprantu.
Tai čia yra ...
- atsisveikinimas. - Taip.
Viso geriausio.
Gerai, tik...
Leisk man pasakyti vieną dalyką.
Reimonai, apgalvok tai, gerai?
Tu neturi jausti spaudimo. Noriu pasakyti...
Nedaryk to tik todėl, kad kažkada pasakei, kad taip padarysi...
arba todėl, kad nenori nuvilti visuomenės, arba mūsų arba asociacijos...
Neleisk, kad kas nors priverstų tave tai padaryti.
Ar girdi mane, Reimonai?
Bet... tu irgi?
Atsiprašau, Reimonai.
Viso geriausio.
Geros kelionės,
mano drauge.
Viso gero, Manuela.
Elkis gražiai, gerai Javi?
Gavau eilėraštį.
Ateik čia minutei.
Apkabink mane.
Padaryk man paslaugą. Pasirūpink savo seneliu.
Gerai, Reimonai.
Štai.
Ar gali uždaryti duris?
Gerai, uždaryk jas.
Kodėl vyksti į Boiro?
Vykstu į paplūdimį. Kad įkvėpčiau gaivaus oro.
Gaivus oras. Tai labai puikus dalykas.
Tai geriausia ką už tokius pinigus galėjau gauti.
Aš prašiau, kad būtų geras vaizdas. Ar tau patinka?
- Kur man pasirašyti? - Padaryti ką?
Su tavimi susituokti.
Jis užmigo.
Aš nepakankamai judu.
Reimonai.
Jeigu tai tiesa, kad egzistuoja gyvenimas po mirties,
žinau, kad tai skambės kvailai,
bet...
prašau, duok man ženklą
-Ženklą? - Bet ką.
Aš niekad nebijojau vaiduoklių.
Aš visą laiką stebėsiu...
ir lauksiu.
- Ar tu taip padarysi? - Žinoma.
Tik tai, kad...
tarp mūsų, aš manau kad
po to kai mes mirsime...
nieko nebeliks.
Taip pat kaip prieš mums gimstant.
Nieko.
Kaip tu gali taip užtikrintai kalbėti?
Niekas negali to žinoti.
Žinoma, kad negaliu kalbėti užtikrintai.
Bet tai tik ...
nuojauta.
Tai panašu, kai mano tėvas žiūri į dangų
ir sako: Rytoj lis.
Ir tikrai lyja.
Tai nuojauta.
Atsimink vieną dalyką.
Aš būsiu tavo svajonėse.
Aš ateisiu naktį pas tave į lovą.
ir mes mylėsimės.
ir jeigu kartais pamirščiau tai pasakyti tavo svajonėse ...
Ačiū, Roza.
Iš visos širdies.
Ačiū.
Garbingi teisėjai, politinės figūros ir religinė valdžia...
O kokia yra orumo prasmė?
Nesvarbu, kaip į tai atsakys jūsų sąžinė,
bet aš nusprendžiau, kad mano gyvenime nėra orumo.
Taigi aš norėčiau bent jau oriai numirti.
Šiandien, pavargęs nuo visų institucijų
apatijos ,
Privalau padaryti tai slaptai
kaip nusikaltėlis.
Turėtumėte žinoti, kad procesas
vedantis prie mano mirties
susidėjo iš kruopščiai suplanuotų
mažyčių žingsnelių, kurių sudėtyje nėra jokio nusikaltimo,
kuriuos atliko keletas mano draugų.
Jeigu jūs nutarsite nubausti mano bendrininkus,
aš patarčiau jums nupjauti jiems rankas.
Nes, tai viskas kuo jie prisidėjo.
Galva, arba turėčiau pasakyti sąmonė buvo mano.
Kaip matote,
šalia manęs yra stiklinė vandens.
kurioje yra kalio cianido.
Kuomet aš šį vandenį išgersiu, aš nustosiu egzistuoti,
atsisakydamas savo brangiausio turto: savo kūno.
Manau, kad gyvenimas yra teisė,
o ne pareiga, kaip buvo mano atveju,
kai aš buvau pasmerktas šiai baisiai situacijai
28 metus, 4 mėnesius ir keletą dienų.
Žiūrint atgal,
ir vertinant prabėgusį laiką
tikrai nesijaučiu laimingas.
Tai buvo tik laikas, bėgantis prieš mano valią,
beveik visą mano gyvenimą .
Nuo šiol jis bus mano sąjungininkas.
Tik laikas ir žmonių sąmonės evoliucija
vieną dieną nuspręs
ar mano prašymas buvo pagrįstas...
ar ne.
Gerai.
Karštis.
Štai.
Kur Markas?
Jie paplūdimyje. Mano sūnus myli jūrą.
- Tikiuosi, kad jis neplaukios. -Ne, yra per šalta.
- Kaip laikaisi? -Gerai.
Ar ji mane supras?
Na turiu galvoje, ar ji supras pokalbį?
Žinoma. Kartais tai jai sunku, bet ...
Teisingai... Nueisiu pasisveikinti.
- Gerai. - Iki.
Labas, Julija.
Labas. Kaip laikaisi?
Puikiai, o tu?
Štai ir aš.
Tu turi puikius namus.
Tu žinai, kad Reimonas paliko daug laiškų.
manau, kad jam patiko ta mintis, kad jo žodžiai gali mus pasiekti.
iš kapo.
Na, vieną dieną
Radau šį laišką skirtą tau.
Koks Reimonas?
Reimonas.
Reimonas Sampedro.
Tavo draugas Reimonas.
Aš tave supažindinau.
Atsimeni?
Tu?
Taip.
čia taip gražu.
Jūra viduje.
Jūra viduje ir besvorės gelmės
kur išsipildo svajonės,
dvis sielos susijungia, kad įgyvendintų vieną norą.
Tu žiūri ir kartoji vėl ir vėl kaip aidas,
'Giliau ir giliau ... ''
anapus visko, kas yra kūnas ir kraujas.
Bet aš visuomet pabundu
ir aš visuomet noriu mirties,
mano lūpos amžiams įsipynusios į tavo plaukus.
FILMAS PAGRĮSTAS TIKRAIS FAKTAS.
KAI KURIE PERSONAŽAI IR SITUACIJOS IŠGALVOTI PAGAL SCENARIJŲ
JŪRA VIDUJE